Pakon käytön vähentäminen ja oikeussuojan tehokkuus tahdosta riippumattomassa psykiatrisessa hoidossa – Havaintoja ihmisoikeuksien valvontakäytännöstä - Ulmanen, Maija-Sofia; Perttola, Laura (Alma Media, 2026)
Tahdosta riippumaton psykiatrinen hoito merkitsee intensiivistä puuttumista yksilön perus- ja ihmisoikeuksiin, minkä vuoksi siihen liittyvien oikeusturvamekanismien tulisi täyttää erityisen korkeat oikeudelliset vaatimukset. Artikkeli tarkastelee tahdosta riippumattoman hoidon ihmisoikeusvalvontaa ja viimeaikaisia havaintoja keskeisistä ongelmakohdista erityisesti potilaan itsemääräämisoikeuden ja suostumuksen näkökulmista, hyödyntäen YK:n ihmisoikeusindikaattorimallia. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisun X v. Suomi (2012) seurauksena Suomi velvoitettiin parantamaan psykiatristen potilaiden pääsyä tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin. Uudistus toi potilaille oikeuden valittaa tahdonvastaisesta lääkinnästä hallinto-oikeuteen. Kuitenkin uudistuksen käytännön vaikuttavuus on jäänyt rajalliseksi: pakkolääkinnän aineelliset edellytykset puuttuvat laista kokonaan, ja keskimäärin n. 85,6 % hallinto-oikeuden käsittelemistä valituksista hylätään valtakunnallisesti. Eduskunnan oikeusasiamiehen valvontakäytäntö osoittaa, että potilaiden hoidonaikaisessa oikeusturvassa on edelleen heikkoja kohtia: ohjeistukset ja toimintakäytännöt vaihtelevat, hallintopäätöksiä jää tekemättä eikä suostumusta hoitotoimenpiteisiin aina selvitetä. Artikkelissa tarkastellaan myös mahdollisia parannusehdotuksia esille nouseviin haastekohtiin.
Keywords: mielenterveys; oikeuden saatavuus; oikeusturva; pakkohoito; fi=Julkisoikeus|en=Public Law|; fi=Julkisoikeus|en=Public Law|